Hän on elossa.
- Hän hengittää. - Anna olla.
Hän puhuu.
Rach. Tuliko teille bänät?
Hän tapasi jonkun toisen. Ja kertoi sen minulle ystäviensä edessä.
Minä siis vain lähdin. Se tuli täysin varoittamatta.
En saanut edes tilaisuutta kertoa, miltä se tuntui.
- Annoin hänelle kaikkeni. - Näe myönteinen puoli.
- Nyt riittää kirjoitettavaa. - Ei, minä soitan ja sanon...
Ei. Menetit juuri poikaystävän, aiotko menettää omanarvontuntosikin?
- Haluan puhua asian selväksi. - Hän ei halua sinua. Eikö se riitä?
Anna minun soittaa hänelle.
Täällä ei ole mitään nähtävää. Kaveri nimeltä Goux jätti hänet vain.
Siis mitä?
- Hänen sukunimensä on Goux. - Se on ranskaa.
Ihan sama. Ottaisitko avioliitossa nimeksesi Goux?
- "Hra ja rva Tahma, pöytänne odottaa." - Hyvä on, Nicole.
Ihme, että hän löysi jonkun toisen. Kuka helvetti hänet haluaa?
- Minä haluan. - Miksi?
Olet lahjakas, älykäs ja hauska kun et sääli itseäsi.
Mutta näen toki asian tragikoomiset puolet.
Olet kaunis. Löydät jonkun, joka ansaitsee sinut.
Hän ei ansaitse. Hän on paskiainen.
- Lisää kuplivaa. - Haluatko lisää samppanjaa?
Olet jo pohjalla.
- Samat vaatteet päällä jo 31 tuntia. - Sen haistaa.
- Kiitos, ja haista paska. - Sinäkin olet ihana. Suukko.
Mitä helvettiä?
Missä sänkyni on, Nicole?
- Mitä? En kuullut. - Oletko heittänyt sänkyni pois?
No, sinähän et asunut täällä.
- Maksoin kyllä vuokraa. - Tarvitsin paikan meditaatioon.
- Et pysy aloillasi viittä sekuntia. - Minähän olen itse Zen.
- Voit meditoida missä vain. - Ollaan sitten rehellisiä.
- Vaihdoin sänkysi ruohopussiin. - Mitä?
30 grammaa ruohoa ja armeijan takki jostain maailmansodasta.
Takki saa olla luodinkestävä, koska se oli neljän tonnin sänky, ja lahja -
hiljattain edesmenneeltä isotädiltäni. Namaste!
Tunnen kolmannessa silmässäni, että olet suutahtamassa,
mutta jaat kuitenkin minun sänkyni, ja kaikki on taas hienosti.
- Ostat uuden sängyn. Kuka siellä on? - Cameron.
Meillä on treffit. Elämä jatkuu, vaikka jäitkin rannalle.
Kiva. Palankin halusta kuunnella 28-vuotiasta luuseria Bed-Stuysta,
joka filosofoi eksistentialismista.
- Moi, Cameron. - Rachel, aina yhtä mukava nähdä.
- Ota kengät pois, ettei tule jälkiä. - Olet sinä huuliveikko.
- Mitä me juhlimme, tytöt? - Juhlimme Rachelia,
joka on juuri vapautunut kahleista,
joita kilisytti Richard Goux.
Vihdoinkin vapaa! Luojalle kiitos, olemme vapaita!
Vapaudelle. Ja sovinnolle?
- Mistä hänessä oikein pidit? - En tiedä.
- Vakaudesta? - Pärjäät paremmin ilman.
- Kiitos, Cameron. - Oletko jo ollut jonkun kanssa?
- Miten niin "ollut"? - Siis raamatullisessa mielessä.
- Rakastellut. - Erosimme vasta aamulla.
- Lohtuseksi ei ole koskaan myöhäistä. - Sinut tunnetaan.
- En ole lainkaan valmis siihen. - Ei tarvitse. Levität vain jalkasi.
Valmis tunnetasolla.
- Tämä vain vahvistaa teoriaani. - Mitä teoriaa?
Että naiset eivät voi erottaa seksiä tunteista, kun taas miehet voivat.
- Jotta voivat levittää siementään? - Naisvihamielistä paskaa.
En minä naisia vihaa, minä rakastan heitä.
Annapa jo olla.
Voit siis naida jonkun kanssa ja heittää hänet kokonaan mielestäsi?
- En ymmärrä sitä. - Ei tarvitse, olet nainen.
- Miten se mihinkään liittyy? - Se on pelkkää seksiä.
Anteeksi, minä kysyisin jotain.
Noinko selität sen, että nussit jätkän kanssa?
- En nussinut. - Hän nussi sinua.
- Nussiko hän sinua, vai... - Kerro vain koko tarina.
Hyvä on.
Meillä oli keikka baarissa Chelseassa, ja yksi kaveri tuli sen jälkeen -
kysymään, haluanko heille vetämään viivat. Minä tietty lähdin.
Hän sanoi: "Pidän jaloistasi. Sopiiko se sinulle?"
Minulle se oli ihan sama. Vedimme parit viivat, hän riisui kenkäni.
Ajattelin saavani jalkahieronnan.
- Sitten hän riisui housunsa. - Kulli oli kivikova.
Hän painaa jalkani yhteen, sylkäisee ja nai jalkojeni väliseen koloon.
- Tämä paranee vielä. - Kun hän oli tulemaisillaan, hän kysyi:
"Oletko koskaan tehnyt tätä isäsi kanssa?"
- Hän roiski lahkeilleni. - Hyvänen aika. Mikä on siis opetus?
Että miehet osaavat erottaa seksin ja tunteet. Se on pelkkää seksiä.
En ole ihan varma, oliko tarinan opetus juuri tuo.
Kuulostaa aika homolta.
Yhteiskuntamme on vain käsittänyt sukupuoliroolit väärin.
Kun kaksi tyttöä on sillä tavalla, he "pitävät vain vähän hauskaa".
- En ole unohtanut lesbokokemustasi. - Mitä? Oletko ollut tytön kanssa?
- Se kiharakutri studiosta. - Naomi? Hänhän on ikäloppu.
- Cunnilingus ei tunne ikää. - Mikset ole kertonut?
Koska se ei merkinnyt mitään. Naiset eivät sotke tunteita seksiin.
- Haluan kuulla kaiken. - Jospa näytän sinulle?
- Hei, mitä sinä teet? - Sillä lailla!
Jalat esiin.
Jalkani ovat neitseelliset.
Meillä oli paljon romanttisempaa. Olimme vetäneet koksua.
- Leuka pystyyn, tyttö. - Kiitos, Cameron.
Nähdäänkö Nicolen avajaisissa?
- Ikävä sinua. - Nicole...
Jää tänne. Jooko?
Riittää jo, kännikala.
Nähdään.
Miltä se tuntuu?
- Mikä? - Että tapaat häntä vieläkin.
Rach, me olemme taiteilijoita.
Kärsiviä sieluja.
Enimmäkseen itse aiheutetusti.
- Mitä sinä teet? Otatko selfien? - Joo, olenhan kaunis.
Käytä filtteriä.
Miten sinä menit myymään sänkyni? Kuka sellaista tekee?
- Lehmä. - Tuntuu hyvältä, jatka.
- Näinkö teit Naomille? - En, vaan näin.
- Minä kuolen. En saa henkeä. - Nuku nyt.
- Minä rakastin häntä. - Tiedän.
Helvetti.
- Rauhoitu. Soitin, että olet sairas. - Siis mitä?
Söit pilaantunutta sushia, vuodat molemmista päistä.
Piti kuulostaa vakuuttavalta. Nyt voit tulla töihin minun kanssani.
- Onko sinulla työ? - Olet niin ihana krapulaisena.
- Otapa siitä. - En voi edes katsoa sitä.
Älä katso, juo vain.
Anna mennä. Harjaa hiuksesi.
Harjaa itse.
- Oletko ollut tytön kanssa? - Se kiharainen studiolta.
Naomi?
Rach?
- Vaihtakaa. Muut voivat pitää tauon. - Luojan kiitos.
Juu, täysi palvelu. Sekä hiukset että meikki.
Kyllä, stylisti löytyy, jos on tarvis.
Selvä. Varaan ajan Naomille 18. joulukuuta. Hei vain.
- Kankkunen? - Pahempaa.
- Onko siinä mukava olla? - Betoni tuntuu hyvältä kehoa vasten.
- Palaako? - En polta, mutta kiitos.
- Siitä on aikaa. - Olen pitänyt matalaa profiilia.
- Ja palasit upeampana kuin koskaan. - Tämä puuha vaatii lahjakkuutta.
- Niin, kaikki geometria ja muu. - Älä unohda vahvoja olkalihaksiani.
- Saat sen näyttämään niin helpolta. - Ole hyvä vain.
Minä pidän lukuillan.
Sinun kannattaisi tulla. Se on aika sairas juttu.
Katkelmia lapsuuden päiväkirjoista aikuisen perspektiivillä ja kielellä.
Ihan tosi, olisi kiva jos tulisit.
Saatan jopa lukea kappaleen ensimmäisestä seisokistani.
- Mahtavaa. - Anteeksi, orja.
- Minua kutsuttiin. - Takaisin töihin vain.
- Hei hoo, kuten kääpiöt. - Kiitos kutsusta.
- Mikä nyt on? - Pitäisi tavata Charles.
- Taidan peruuttaa sen. - Olet peruutellut jo kaksi kuukautta.
Se on vartin päästä. Ei ole oikeat vaatteet.
Siis vartin päästä? Menet ehdottomasti.
Onneksi olen paikalla, koska vaikutan sinuun myönteisesti.
- Näytät kamalalta. - Hassua, koska oloni on enkelimäinen.
- Miten on mennyt? - Poikaystäväni vei minut illalliselle.
Nöyryytti minua ystäviensä edessä ja jätti.
Sittenhän sinulla on aikaa tehdä nämä korjaukset.
Kyse ei ole ajasta, Charles.
- Minulla ei ole voimia. - Monella muulla kirjailijalla on.
- Minä näen sinussa jotain. - Mitä mahdat nähdä?
Jos vain haastaisit itsesi, saisit aikaan suuria tekoja.
Ja tienaisit minulle paljon rahaa.
Nyt näen vain ihmisen, joka heittää pyyhkeen kehään vaikeuksien edessä.
Tämä on lahja, Rachel. Älä heitä sitä hukkaan.
- Olet niin valmis lohtuseksiin. - En tosiaankaan ole.
Mitä järkeä mennä, jos et aio flirttailla respatyypin kanssa?
Hänen nimensä on Trevor, enkä aio flirttailla.
- Hyvä on, nähdään. - En edes osaa tätä enää.
Menet sanomaan hymy huulilla, että pidit siitä. Tarjoat oluen.
Entä jos hän suostuu? Silloin olet kolmas pyörä.
- Ei, tapaan Ernestin. - Onko hän viimeisin valloitus?
Jep. Haisee rahalta ja partavedeltä.
"Punaiset norot jalkoja ylös, alkaen varpaista selkää alas."
"Alkaen aivoistani, valuen kehon läpi."
"Kaikki johtaa yhteen paikkaan."
"Elämäni keskipisteeseen."
"Penikseni oli elossa. Elinvoima oli sen nimi."
"Ennen sienimäinen ja likaa keräävä lihamytty -
oli nyt pooki, kuin Long Islandin majakka."
"Se seisoi siinä säihkyvänä."
- "Oliko sen sisällä luu?" - Lopeta.
"Jäisikö se aina tällaiseksi? Housuni olivat epämuodostuneet."
"Kuin kääpiö olisi kurotellut pyjamassani Jeesusta avuksi."
"Jeesusta ei oikeasti ole."
Teos oli todella syvällinen.
Hän kertoi kokemuksesta, jonka miehet tunnistavat,
ja ilmaisi sen nuoruuden naiiviuden kautta ottaen sen samalla osaksi...
- Hei. Olit tosi hyvä. Hauska. - Kiitos.
- Kiva, että tulit. - Esittelen itseni. Ernest.
- Vai niin? - Kyllä hän on.
Olenhan minä.
- Mennäänkö drinkille? - Joo, tiedän hyvän paikan.
Mennään sitten.
Se haavoittuvuus, jota useimmat eivät uskalla lähestyä.
Sen jakaminen tuntemattomien kesken...
- Se on provosoivaa. - Kiitos.
Sen rohkeimmassa muodossa. Ei vain kuulijalle, vaan...
- Minä yritän tässä keskustella. - Kädet näkyville.
Trevor, tiesitkö Rachelin olevan kirjailija?
- Niinkö? En tiennyt. - En ole oikea kirjailija.
En ole kirjoittanut mitään pitkään aikaan.
- Eikö ole mitään kirjoitettavaa? - Aina löytyy jotain.
Tiedätkö mitä se on? Se on jonkinlaista pelkoa.
Pelkäämme taiteilijoina, etteivät tuotoksemme ole tarpeeksi hyviä.
Tai täydellisiä.
Luovuuden pahin vihollinen on itse-epäilys.
Sylvia Plath.
- Ja kuinka hyvin hänen kävikään. - Eikö hän tappanut itsensä?
- Tappoi. - Kyllä.
- Inspiraatiota on vaikea löytää. - Anteeksi, en kuullut.
Inspiraatiota on vaikea löytää, kun pää on uunissa.
- Se oli vitsi, Ernest. - Selvä. Hyvä on.
- Älä jatka. - Mutta olen tosissani.
- Sitä on oikeasti vaikea löytää. - Ei sitä voi jäädä odottelemaan.
Siksi yritän pakottaa itseni kirjoittamaan joka päivä.
Joskus vain istuskelen tuntikaudet, toisinaan saan neronleimauksen.
- Hyvä, ettei mikään muu leimahda. - En näe tuon taiteellista puolta,
mutta bisnesmielessä ehdoton menetelmä.
En halua tyrkyttää mielipiteitäni, mutta setäni kuoli keuhkosyöpään.
Eikä hän edes polttanut. Toinen vaimo Marjorie kyllä poltti.
Ernest. Ole hiljaa.
- Oudosti viihdyttävä ilta. - Minusta se oli hauska.
Niin se olikin.
Olin ihan tosissani. Jos haluat kirjailijaksi, ole kirjailija.
Kirjoita. Inspiraatio tulee, kun jättää paineet taakseen.
Anteeksi, minä tässä saarnaan. Olen idiootti.
Et ole. Kun miettii aikaa, jonka olen uhrannut itsesääliin,
olisin ehtinyt kirjoittaa kolme itseapuopasta -
ja yhdeksän eroottista romaania.
Et sinä hölmö ole. Ehkä kvasipöljä, mutta sehän on selvää.
Kvasipöljä? Ja minä kun luulin pilanneeni ensitreffimme.
- Rikoin sukkahoususi. - Ihan sama.
Hän tajuaa koko jutun.
- Ylistetty olkoon Herra. - Katso häntä. Kuinka kaunis.
Rakastaa elämää, eikä piittaa mistään muusta kuin yläkerran hepusta.
Uskotko joskus olevasi noin vapaa?
- Tuskinpa. - Tuskinpa niin.
Pitää varmaan mennä katsomaan, että Ernest on vielä hengissä.
- Hän on miestennielijä. - Totta.
- Pidä pääsi poissa uunista. - Yritetään.
- Heippa. - Heippa.
Pidä pääsi poissa uunista. Pidä pääsi poissa uunista.
- Ai, moi. - Älkää minusta välittäkö.
Tämä oli tässä. Mene sinä.
- Soitan sinulle huomenna. - Mitä?
- Huomenna. - Odotan puhelua innolla.
Oli mukava ilta...
- Soitat siis hänelle huomenna? - En näe häntä enää koskaan.
- Hän on jopa sinua tylsempi. - Tylsempi?
Minä tein viime viikolla ruukkuripustimen makrameella.
Kahden kofeiinittoman kahvin jälkeen. Onko mitään tylsempää.
Muistatko vielä, kun olit hauska? Olimme ulkona joka yö aamuun asti,
kaatokännissä, tanssien hulluna ja aamulla metrolla kotiin.
Niin, se kamala Lit Loungen poke kouri meitä haaroista.
Tai pitelin tukkaasi ylhäällä, kun oksensit kuin suihkulähde -
Marcus Garvey Parkissa. Se oli totisesti hauskaa.
Oi niitä aikoja.
"27. syyskuuta 2012. Napanuoran katkaisu."
- "Rachel Nolanin runo." - Ei, Nicole!
"Kun äitisi kohtuluola avautui saapuessasi,
ja kohtasi auringon puolimatkassa tuon ja tämän välillä..."
Lopeta, Nicole. Lopeta.
- Ei ole hauskaa. - Nolottaako? Sinä olet tällainen.
Olemme nuoria, hyvännäköisiä, hulluja taiteilijoita,
jotka asuvat maailman parhaassa kaupungissa. Meillä menee hyvin.
- Ja sinulla on kustannussopimus. - Eikä ole.
On vain käsikirjoitus, joka revitään jatkuvasti hajalle.
Eikä siitä koskaan tule julkaisukelpoista, joten anna olla.
- Negatiivinen Nancy taas täällä. - Joo, olen negatiivinen.
En tiedä, kuka tämä tässä on.
Richard teki sinusta konservatiivisen, villatakkisen, robottimaisen rouvan.
- Tämä et ole sinä. - Tunnet minut näköjään paremmin.
- Mitä "Rachel" tekisi nyt? - Hän olisi Trevorin kanssa.
He sekstailisivat, ja hän huomaisi myös stondiksen,
mutta te olisitte tyylikkäitä, ettekä naisi ensitreffeillä.
En tiedä, kuka luulet minun olevan, olleen tai kuka pitäisi olla.
Mutta en ole enää se sama henkilö.
Ehkä pitäisi, koska se henkilö oli hauska.
Paljon sinua onnellisempi.
Richard Goux tuntui järkevältä valinnalta.
Ei hän ollut se, mitä oikeasti halusin, sen tiesin sisimmässäni.
Mutta elämäni oli siihen asti ollut pelkkiä täyttymättömiä unelmia -
ja toteutumattomia toiveita.
Yritin siis olla unelmoimatta.
Olla haluamatta tai tuntematta.
Olin tyhjä astia, joka antautui hänelle täysin.
Sulauduimme yhteen, ja toivoin hänen tekevän minusta jotain hyvää.
- Hei, tyttö. - Jestas.
Näytät rasittuneelta. Mennäänkö lounaalle?
- Ei tänään. Olen vähän... - Sanot aina noin.
Richard ja minä erosimme juuri. En ole sillä tuulella.
Tiedän, näin sen netissä. Mietinkin, koska kertoisit.
Minä tuen sinua. Sano vain, jos tarvitset jotain.
- Kiitos. - Sinä olet arvokas.
- Vihaan sinua. - Sinä rakastat minua.
Minä saan raataa, mutta sinä saat nukkua koko päivän.
- Minä olen tehnyt töitä. - Just.
Sain juuri valmiiksi näyttelyni viimeisen teoksen.
Omakuva.
Se on osa suurempaa installaatiota, jonka nimi on...
"Kuvia nänneistäni."
Olen aina sanonut, että nännit ovat sydämen silmät.
- Et ole koskaan sanonut. - Sanon nyt.
Pyydän kuvia tapaamiltani tyypeiltä. Mustia, valkoisia, puertoricolaisia,
lävistettyjä nännejä, nättejä nännejä...
- Paljon on nännejä. - Anna minä kuvaan omasi.
- Enkä helvetissä. - Vain se vääntynyt.
Richard aina tykkäsi siitä. Kuin makkarissa olisi toinenkin nainen.
- Omituista. - Niin.
- No, näytä se yksisilmäinen. - Mitä sinä teet?
- Älä! - Sainpas.
- Tapa itsesi. Se on minun. - Eipä muuten ole.
Miltä näytän?
Odota.
Olen iloinen puolestasi. Ihan tosi.
Muistan ensimmäisen quinceañerani.
- Näytän siis piñatalta? - Olet täynnä kaikkea ihanaa.
- Mennäänkö sisään? - Mennään.
Ainakin hän näyttää rintansa.
Moi. Missä valotikkusi on?
Ai sentään. Onko täällä löytötavaratoimistoa?
- Siitä ei pitäisi koskaan luopua. - Ehkä se on taskussa. Valoa kansalle!
Hei. Pidätkö tätä, menen pissalle.
- Moi, Nicole. - Moi, Trevor.
- Kypsää käytöstä. - Sano, jos Cameronia näkyy.
Toin pikku lahjan. Ei mitään kummempaa.
Ajattelin sinua nähdessäni sen.
- Onpa hieno. - Kirjoita siihen ajatuksiasi.
- Haikuja. - Tai ensistondiksestani.
- Mahdollisuuksia riittää. - Tosi ystävällistä.
Arvaa, kuka on täällä. Steven Anthony Lawrence.
Minä kutsuin hänet. Hän pitää valokuvista.
Ja nänneistäsi.
Steven Anthony Lawrence on huumeiden Villi Vonkka.
Hänen asuntonsa on suklaatehdas. Siellä voi tapahtua mitä vain.
Jos paitani yhtäkkiä katoaa päältäni, en ole siitä vastuussa.
- Arvon rouvat. - Steven!
Antakaa isille hali.
- Oletko nylkenyt itsesi? - Olet vissiin treenannut.
Te sitten olette hauskoja. Kauniita kuvia, Nicole.
Olen aina sanonut, että nännit ovat sydämen silmät.
- Se ei ole oikea sanonta. - Varsinkin omakuva.
- Yhtä jumalaiset kuin muistinkin. - Nyt ne punastuvat.
Haluan antaa teille jotain.
Puhdasta essoa.
Yritätkö vietellä minut, Steven? Se toimii.
Pitäkääpä hauskaa.
Claudia? Raahaa pehvasi tänne.
Muistatko musikaalin, jossa oli se papulaulu? Vai oliko se...
Nappasitko sen? Minä en ota.
- Yksinkö pitää ryömiä kaninkoloon? - Ei käynyt edes mielessä.
- Steven Anthony Lawrence on luotettava. - En minä siksi.
Minä pelkään.
Sitä sanotaan ekstaasiksi ihan syystä. Olet vetänyt sitä tuhannet kerrat.
Neljä ja puoli kertaa. Kun olimme niissä ravebileissä, en halunnut...
Niele pilleri.
Nänni on hyvin intiimi -
osa ruumista.
Sitä ei pääse usein jakamaan muiden kanssa.
Projektini antaa malleilleni tilaisuuden -
ilmaista itseään ja nännejään vapaasti.
Minä muutan elämää, kansalaiset.
Suokaa anteeksi.
En koskaan unohda, kuinka menimme ostamaan burritoja.
Unohdin lompakkoni kotiin, ja sinä ostit minulle burriton.
- En ole maksanut sitä takaisin. - Ei se mitään.
- Hei. Saanko lainata häntä hetken? - Rakastan sinua.
- Kuinka suuret pupillini ovat? - Helvetin suuret. Tanssitaan!
Hei, mennäänkö pissalle?
Joo, mennään pissalle.
Hei, olen vähän essoissa juuri nyt.
- On hankalaa olla näin kamoissa. - Älä tee siitä niin vaikeaa.
Kuuletko? Sisäinen monologi kuuluu.
- Olet nero. - Kiitos.
- Näin, kuinka vilkuilit tyttöäsi. - Miksi puhut siitä jatkuvasti?
- Se on kiehtovaa. - Miksemme ryhdy sitten puuhiin?
- Miksi hän? - Hän on nuollut pillua vuodesta 1982.
Siis miksi hän, enkä minä?
Enkö ole tarpeeksi nätti?
Olet liian tyylikäs minulle.
- Olen tosissani. - Oletko?
- Ensinnäkin, olet paras ystäväni. - Aivan.
Toisekseen et pidä tytöistä.
Ja kolmanneksi -
- sinusta tulee niin outo. - Eikä tule.
- Kuinka niin? - Haluatko tosiaan kuulla?
Kaikki, joiden kanssa olet seurustellut tai ollut sängyssä...
Sinusta tulee niin takertuva ja omituinen.
Niin tuleekin. Joskus tuntuu, etten hallitse itseäni yhtään.
Nyt et ollenkaan tajua. Tällainen olet kelloa katsoessa:
"Mitä kello on?" Kello on aina kello.
Sinä hallitset itseäsi edes vähäsen -
juuri tällä hetkellä. Tämä on ainoa hetki, joka koskaan on.
Tämä on ainoa olemassa oleva hetki.
- Siis tämä hetki? - Aivan, nyt.
Mitä sinä teet?
Mennään.
Jeesus sentään, siis Bentley? Aivan sairasta.
Kiitos.
- Matkalla... - Minä olen valmis.
Katso, kuinka valot kietoutuvat toisiinsa kuin suuri perhe.
Kuten Skotlannissa sanotaan: "Kotini on linnani."
- Se kuulosti paremmalta päässäni. - Niin varmaan.
"Toinen tähti oikealle ja suoraan aamunkoittoon."
- "Olen maailman kuningas!" - Missä leffassa olet?
- Titanicissa. Entä sinä? - Peter Panissa.
"Osaan lentää!"
Niin hyvä olo.
Mitä sinä haluat?
Rakastan sinua.
Niin minäkin sinua.
Rach, sinä myöhästyt töistä.
SYÖ MINUT
- Ciao, professore! - Ciao, Nicoletta! Come stai?
Sto bene. Oikein hyvin. Entä itse?
Anche io sto bene!
Kaunista. Todella kiehtovaa.
- Nähdään huomenna. - A domani.
Ciao, professore!
Neiti. Sopiiko paperipussi?
Vau. Täällä tuoksuu unelta.
Teitkö tämän minun vuokseni?
Rakastan sinua.
Et ikinä arvaa, kenet tänään näin. Arvaa. Et arvaa kuitenkaan.
- Mitä? - Petrinin. Italian opettajani.
Jaa, mitä tapahtui?
Sanoin: "Ciao, professore!" Hän muisti minut, sanoi olleen lempioppilaitaan.
"...vien sinut Italiaan ja näytä sinulle Napolini."
- Rach, huhuu? - Anteeksi.
- Sehän on kivaa. - Niin, kohtalo.
- Hän on tosi hottis. - Noin 100-vuotias.
Seksikäs vanhempi mies. Parasta tavaraa.
- Onko tuo meille? - Laitoin eturintaa, lemppariasi.
Hyvä ihme.
- Onpa kuumaa. - Otin sen vasta uunista.
Hänen sormenpäittensä kosketus, ja sydämeni tippui.
Suoraan vatsaan. Ja seuraavalla se hyppäsi kurkkuun.
Se kihelmöivä tunne, kun menet huvipuiston laitteeseen.
Tai seisot esiripun takana vuorossa menemään lavalle.
Olen aina ollut itseni suurin vastustaja.
Estin itseäni nauttimasta.
Nyt haluan vain tuntea sen kosketuksen yhä uudestaan.
Hei. Mitä kuuluu?
- Mitä ajattelit tehdä illalla? - Vuokrasin oudon leffan. "Dogtooth".
Kiva, katsotaan se yhdessä.
- Okei. Nähdään. - Heippa.
Moi! En ehtinyt hyvästellä eilen.
- Ei se mitään. - Joten heippa. Moi!
PS. Olen taas kirjoittanut.
Luen mielelläni, jos saan.
Totta kai. Olet sentään yksi...
Olen sentään muusani.
Kop, kop. Olet hyvällä tuulella. Pääsitkö yli Richardista?
Eihän se minulle kuulu. Viikkoko siitä on?
Näin jälkikäteen ymmärrän, ettei Richard olekaan se oikea minulle.
- Olen iloinen puolestasi, Rach. - Kiitos, Jessica!
- Älä anna miehen pilata elämääsi. - Olet oikeassa.
- Mennäänkö lounaalle? - Mahtavaa.
Mennään heti. Kamala nälkä.
Osa minusta haluaa hänen unohtavan Richardin. Hän on paras ystäväni.
Mutta vielä suurempi osa minua ei jaksa kuunnella sitä valitusta.
- Hän tykkää valittaa. - Niin, mutta silti.
Jos voit auttaa, auta. Jopa Gandhi nautti hieman altruismistaan.
Totta. Olen paljolti Gandhin kaltainen, mutta laihempi.
Ja nöyrempi.
Cameron ehdotti, että hankitaan hänelle pano.
- Puhutko Cameronille? - En.
Ei huonompi idea. Etsi hänelle mies, älä pane häntä itse.
Hän ja Trevor tulivat hyvin toimeen.
Ei. Trevor on liian hyvä hänelle.
Oletko tosissasi? Olen ihan sekaisin.
Trevor on aina pitänyt hänestä jostain kumman syystä.
Ehkä minä järjestän asian.
Joo, tee se saman tien. Enhän minä tässä apua tarvitse.
T-bone! Sinä ahkeroit...
- Ystäväni Rachelin kimpussa. - Ei tämä ihan työasia ole.
Kerronpa yhden asian. Hän pitää sinusta kovasti.
Niinkö? Aika vaikea huomata.
Minä tunnen sen luissani.
Rachel on ujoa, hiljaista tyyppiä.
Sinun on tehtävä kunnolla töitä. Pantava kaikki likoon.
Kaikki likoon? Selvä.
- Kiitos, Nicole. - Eipä kestä, kaveri.
Amber oli ulkona Justinin kanssa. Hän tiesi, että he ovat jotain serkuksia.
Hän oli silti valmis lähtemään, ja minä sanoin, että sepä kiva.
Et saa kertoa tätä kenellekään.
Annettuaan Justinille suuseksiä, hän tunsi sellaista syyllisyyttä,
että itki Justinin peniksen päällä. Tosi noloa.
- Ihania popcornejasi leffaa varten. - Mikä sinut noin iloiseksi saa?
Kuka se oli? Ihan tosi, kuka?
- Mikä hänen nimensä on? - Et sinä häntä tunne.
- En halua tuottaa huonoa onnea. - Ole varovainen, Rachel.
Näissä asioissa ei kiirehditä. Sydämesi on vielä herkillä.
- Tosi omituinen leffa. - Niin on.
Nicole.
Katso!
Hän sanoi itseään avoimeksi kirjaksi, mikä saattoi olla totta.
Muste haalistunutta, ja kieli ilman sääntöjä ja rakenteita.
Mutta niin kiehtova on viettelyksen taito, niin houkutteleva...
- Trevor tykkää sinusta kovasti. - Oletko puhunut Cameronin kanssa?
En.
- Ehkä hänen jalkansa naiskentelevat. - Ainoa hyväksyttävä selitys.
Hänen puheensa seksuaalisuudesta olivat outoja.
Yritän olla kuuntelematta, kun hän puhuu.
Se, etteivät naiset osaa erottaa seksiä ja tunteita.
Ja se meidän pimpinhierontamme. Nyt sekin on tehty.
- Pitäisikö siitä puhua? - Mitä pitäisi puhua?
- Onhan meillä kaikki hyvin? - On.
- Ikävä se Cameronin juttu. - Turha murehtia.
Hyvää yötä.
- Mennäänkö Jessican kanssa syömään? - Ei kiitos, tapaan professorin.
- Mitä aiot sen suhteen? - Miten niin?
Mitä ajat takaa?
Syömme lounasta, otan ehkä kuvan hänestä.
- Meinaatko seurustella? - Miksei? Hän on fiksu ja hurmaava.
- Mielettömän komea. - Lopulta vain loukkaat häntä.
Tunnen sinut. Pidät vähän hauskaa ja sitten jätät hänet.
Ei se kauan kestä.
Kuten itse sanoit, hän on vanha mies.
Hän varmasti kestää pelin hengen, mutta kiitos huolenpidostasi.
- Olet upea. - Kiitos. Samoin.
Sano professorille ciao.
Tämä on syy tänne tuloomme. Täällä on kaikenlaista kaunista.
- Käyn täällä usein. Eikö ole upeaa? - Kyllä vain. Kuten sinä.
Lopeta! Ei, jatka vain.
Voisitko poseerata tuossa? Sinun täytyy.
Charles tässä. Jätä viesti.
Hei, Charles. Tässä Rachel Nolan.
Voisitko soittaa? Kiitos.
Oletko valmis?
Uno, due... En halua säikäyttää, olet erittäin komea.
Pysy vakavana. Valmis?
Uno, due, tre. Perfetto!
- Hei. äiti. - Hei, muukalainen. Kunhan liioittelen.
- On vain niin ikävä. - Miten isä voi?
Tunnet hänet, ihan hyvin.
- Miten töissä sujuu? - Saahan sillä laskut maksettua.
- Miten se essee edistyy? - Se on romaani.
Se tulee epäonnistumaan.
Ikävä kuulla, kulta. Mutta kuten aina sanon,
vain huonoista kokemuksista oppii.
Tiedän, ettei tavallinen päivätyö ole kovin hohdokasta.
Mutta sinä olet järkevä tyttö. Pidä vaikka kirjoitus harrastuksena.
- Tai ihan huvina. - Joo, huvina.
Kun olette asettuneet Richardin kanssa ja perustatte perheen,
sinä arvostat jokaista palkkaa, usko pois.
Suhteiden rajat ovat pelkkä farssi.
Niitä ei yksinkertaisesti ole.
Kun olet suhteessa, olet suhteessa.
Mutta ei kukaan oikeasti ole. Tiedätkö, mitä tarkoitan?
On vain minä itse, ja olen aivan yksin.
Kerran sydämeni oli tällainen,
mutta nyt se on tällainen.
Tarkoitan vain.
Tiedät, miltä minusta tuntuu. Sinä olit Vietnamissa.
Odota, pitää soittaa.
Haloo? Odota.
Pitää painaa vihreää.
- Haloo? - Mietitkö, missä olen?
- Missä olet? - En tiedä. Missä sinä?
Matkalla kotiin. Paljonko olet juonut?
En tarpeeksi, koska sydämeni on vieläkin niin...
Selvitä, missä olet. Anna puhelin jollekin vähemmän känniselle.
Siis kelle tahansa baarissa.
Selvä.
Hei, voitko auttaa. En tiedä missä olen.
Haloo. Paikan nimi on Louis'.
Kiitos kamalasti.
Tässä. Kiitos, olen pahoillani.
Selvä.
- Kiitos. - Eipä kestä.
Kyllä se ohi menee.
Tämä on sinulle, Roger. Katsokaa, pojat!
- Mennäänpä kotiin, Shirley Temple. - Nicci, ihana nähdä.
Tämä on Roger.
Hänen äitinsä on kreikkalainen, isänsä ei.
Mutta lähdemme hänen prätkällään maailmalle.
Ei minulla ole prätkää. Olemme näyttelijöitä.
- Pukinpartakaan ei ole aito. - Ihan sama, Roger.
Aika mennä.
- Oletko kauan asunut täällä? - Opiskelin biotekniikkaa Cornellissa.
- Lähdin tänne tullakseni näyttelijäksi. - Ahaa, sepä...
Asumme tässä. Laske varovasti jaloilleen.
Roger ja hänen siunattu morsiamensa.
Kiitos, Roger. Saanko kuvata nännisi?
On kivaa, kun olet kanssani ollessani kylvyssä.
- Kun kylven. - On kiva, ettet huku.
Älä ole minulle vihainen. Missä Roger on?
Hän on paremmassa paikassa.
Kännit eivät saa sinua unohtamaan Richardia, joten vaihdetaan taktiikkaa.
En halua unohtaa Richardia. Menemme Rogerin kanssa naimisiin.
Tarvitset jonkun lohduksi. Et Rogeria tai muita pärinäpoikia.
Ihan oikean ihmisen.
Kuten Trevorin.
- Pitää mennä nukkumaan. - Selvä.
- Kanna minut. - Älä lipeä sylistä.
- Rakastan sinua. - Minä sinua.
Nukutaan nyt vain.
Yhtäkkiä sängyssä oli ahdasta.
Matka välillämme oli kestämätön. Mutta kumpi oli muuttunut?
Minäkö?
- Charles. - Olit soittanut.
Onko kaikki hyvin? Et kuulostanut hyvältä.
Kaikki on ihan hyvin.
Oikeasti hienosti. Halusin vain kertoa miettineeni keskusteluamme.
Ja olen kirjoittanut. Uutta materiaalia.
Se on inspiroitunutta, intohimoista.
- Uskon, että pidät siitä. - On kiva päästä lukemaan.
En enää tuota pettymystä.
Rachel, ei tässä ole kyse pettymyksen tuottamisesta...
Olen pahoillani, Charles. Nicole soittaa, taitaa olla joku hätä.
- Haen tavarasi. - Koska? Lähden mukaan.
- Olen jo täällä. - Tulen sinne.
Rach? Rachel? Pysy siellä.
Voi hyvä luoja.
- Nicole? - Hei. Tulin hakemaan Rachelin tavarat.
Tänne päin.
Kaunis koti. Auttoiko isoäiti sisustuksessa?
- Tyhjennän kuolinpesiä. - Se selittääkin kaiken.
- Kuinka Rachel pärjää? - Hienosti. Oikein hyvin.
Niinkö? Kiva kuulla. Hän rakasti nalleja.
Niinpä rakastaa.
- Anteeksi. - Ei se mitään, Richard.
Tiesitte kai molemmat, että suhde oli loppumassa?
Niinpä kai.
Olet niin konservatiivinen, eikä hän voinut olla oma itsensä.
Mutta nyt hän voi paremmin, joten eihän kanneta kaunaa?
- Ei. - Kiva. Kivaa elämää, Goux.
Olisit nähnyt hänen ilmeensä. Hitto, miksen käyttänyt Snapchatia.
Puolustat kunniaani. Olet häntä parempi poikaystävä.
Muistatko, kun puhuimme siitä että sinusta tulee outo.
Odota. Se on hän.
- Mitä? - Hei, Richard.
- Mitä kuuluu, Rachel? - Hyvää vain.
Kiva kuulla. Olit poissa tolaltasi lähtiessäsi.
Ajattelin, että voisimme tavata vaikka kahvilla,
niin voidaan jutella. Olisi kiva...
Richard. Ei.
- Mitä? - Heippa.
- Kenen kanssa puhuit, Richie? - En kenenkään.
- Nicolen puhelin. - Arvaa, kenellä oli vihdoin munaa?
Hän pyysi kahville, ja minä kieltäydyin.
Ja katkaisin puhelun. Se oli mieletöntä. Soita.
Onnea matkaan.
- Missä tyttöystäväsi on tänään? - Tässä.
Älä viitsi. Onnettomuutesi on minun onneni.
Hei, Rach. Muistatteko Rachelin?
- Hei, Rachel. - Voidaanko puhua, Nicole?
Toki. Tulen kohta.
- Mikä meininki? - Mitä he täällä tekevät?
He ovat ystäviä töistä, kutsuin heidät tänne.
Trevor ei ole ystäväsi. Tuskin tiesit hänen nimeään.
Ajattelin, että haluat ehkä tavata hänet.
Eikö tämä ole vähän perseestä?
Onko sinulla kuukautiset?
Rankka työpäivä? Sellaista sattuu.
- Voiko hän hyvin? - Juu. Menepä sinä hänen peräänsä.
Suostuttele hänet alas. Sokaise hänet charmillasi.
Jos hänet joku suostuttelee, niin sinä. Se on käsky.
- En siedä niskoittelua. - Pidä lasia.
- Täälläkö kaikki coolit hengaavat? - Moi, Trevor.
- En halua häiritä sinua. - Ei, tule vain.
- Saanko istua? - Siitä vain.
Kiva sohva. Kuin tässä olisi murhattu smurffi.
Murhattiinkin. Hautasin sen takapihalle. Joten pidä varasi.
Pienelle lahjalleni on ollut käyttöä.
- Täytin joka sivun. - Rakastellaanko täällä?
- Olkaa ihan aloillanne. - En oikein jaksaisi nyt, Nicole.
Et voi kieltäytyä. Seuraavaa projektiani varten. Älkää liikkuko.
Kuuluisa valokuvaaja Nicole Weinberg. Emme voi kieltäytyä.
- Fiksu kaveri. - Hyvä on, yksi kuva.
Ole kuin kuiskaisit rakkauden sanoja Rachelille. Anna mennä.
- Täydellistä. - Olet minusta söpö.
Tosi typerää.
Olette kauniita yhdessä.
Tulkaa alakertaan, te epäsosiaaliset.
- Hän on oikeassa. - Niin kai.
- Rouvani. - Herrani.
"Michael, pane peto piiloon."
"Poliisi tulee."
- Onko kaikki hyvin? - On.
Haen sinulle juotavaa.
Ihanaa. Käyttäkää kondomia.
Oli kiva nähdä. Soittakaa myöhemmin.
- Ja hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Penni ajatuksistasi.
Tuntuuko sinusta koskaan, ettet oikeasti tunne itseäsi?
Se on kamalaa. Alat miettiä suhteitasi ja ajattelet:
"Kuinka hyvin oikeasti tunnen tuon ihmisen?"
Kuinka voisin tuntea toista, jos en tunne itseäni?
Sitten mietin, paljonko heissä on todellista -
ja paljonko vain myyttiä, jonka olen itse luonut?
Huijaanko itseäni?
Etsinkö vain mitä tahansa lihapalaa?
Ehkä projisoin toiveitani ja unelmiani. En tiedä.
Hei, ymmärrän oikein hyvin.
Nyt tarvitsen oikeasti ystävää.
Selvä. Anteeksi, ei ollut...
Olen mielelläni ystäväsi.
- Ihan tosi? - Kyllä.
Minä menen nyt.
Nähdään taas pian. Jooko?
- Selvä. - Kiva. Hyvää yötä.
- Anteeksi se aiempi. - Ei se mitään.
Täällä oli paljon ihmisiä, ja minä tulin juuri töistä.
Muistatko, kun puhuimme, ettet halua olla takertuva ja omituinen?
Olet sellainen juuri nyt, enkä siksi halua olla kanssasi.
- Lähdetkö ulos? - Jep. Nähdään.
Selvä.
- Haloo? - Hei, mitä kuuluu?
- On vähän kiire. Mitä nyt? - Tuletko kotiin illemmalla, vai...
- Tulen varmaan. - Kiva, pidetään vähän kivaa.
- Selvä, nähdään. - Okei, heippa.
Hei, tässä Nicholas Cage.
Kulta, kotona ollaan!
- Minne sinä menet? - Tapaan professorin.
Eikö me sovittu? Ostin kiinalaista ruokaa ja viinaa.
Tehdään se huomenna. Kiinalainen on parempaa päivän vanhana.
- Minne te menette? - Joku ravintola Fort Greenissä.
- Koska tulet kotiin? - En tiedä. Onko tämä kuulustelu?
Luulin, että se oli sovittu.
Kyllä sinä kestät. Nähdään.
Juoksen yhä kovempaa lähemmäs, silti etäisyys kasvaa.
Pelkään kompastuvani ja menettäväni kaiken lopullisesti.
Mutta oikeastaan se on jo poissa.
Etsin lohtua missä sitä ei ole... ...unohdan sen hetken...
.unelma, joka unohtuu heti. ...tauti, joka ei tahdo parantua.
Ai, sinä.
Nicole? Nicole?
- Missä Nicole on? - Treffeillä vanhan äijän kanssa.
Kanaa.
- Mitä sinulla on työn alla? - Ei mitään.
En voi jättää sinua juopottelemaan yksin.
- Hän on tosi vihainen sinulle. - Onko hän sanonut jotain?
Ei.
Ei tietenkään. Kenelle sinä olet vihainen?
En kenellekään.
Itselleni kai.
- Se on ihan turhaa. - Soitan ja kysyn, koska hän tulee.
- Hän on sentään treffeillä. - Kyllä hän vastaa.
Anteeksi, haittaako... Mi scusa.
- Tutto bene? - Hyvin on. Mihin jäimme?
- Se on hän. - Kuka?
- Vihaisuutesi syy. - Et tiedä, mistä puhut.
Enkö? Seurustelin sen otuksen kanssa kaksi vuotta.
- Älä puhu hänestä noin. - Sinulla on jotain sydämelläsi. Kerro.
- Hän on piittaamaton lehmä. - Nyt päästään asiaan.
- En minä tarkoittanut. - Hän on piittaamaton, itsekäs lehmä.
- Kaikki tapahtuu hänen ehdoillaan. - Hän on paras ystäväni.
Älä viitsi. Ryömit hänen jaloissaan kuin sairas koiranpentu.
Hän on elämäsi suurin auktoriteetti. Sinä kiskot kännejä hänen takiaan,
eikä hän vaivaudu edes vastaamaan. Älä ole nöösi, vaan tee asialle jotain.
Lopeta. Mene pois.
Tämä on iso virhe. Mene pois nyt.
- Painu helvettiin. - Samanlaisia paskapäitä molemmat.
Hei, Cameron.
- Nicole. - Oletko ihan tosissasi?
Onko tämä joku helvetin vitsi?
Emme me maanneet.
- Mitä sitten teitte? - Vähän nuohosimme vain.
- Päästin sormet sisään, mutta... - Voi luoja.
Onneksi olkoon.
Tässä palkintosi siitä, että olet maailman itsekkäin vitun lehmä.
- Minäkö olen itsekäs? - Niin olet.
Ehkä olet sittenkin ihminen. En tiennyt, että sinulla on tunteita.
Minusta ei ole kiva kertoa sinulle omista tunteistani,
koska en halua raskauttaa sinua niillä masentavilla jutuilla,
joita mietin päivittäin. Mutta ei se sinua haittaa.
Raskauttaa? Sinä olet niin pikku maailmasi lumoissa,
ettet näe, kuinka paljon minua loukkaat.
- Miten minä sinua loukkasin? - Kaikki eivät ole sinunlaisiasi.
Miehen luota toisen luo, otat haluamasi ja häivyt.
Et voi toimia kuinka huvittaa ja odottaa, että normaalit ihmiset...
Miten... Miten minä sinua loukkasin?
Me rakastelimme, ja sinä leikit että kaikki on ennallaan.
- Mutta ei niin ole, ja tiedät sen. - Se oli vain kerta, olimme essoissa.
Ahaa, Nicole. Siinäkö kaikki?
- Silloin olit kovin selväjärkinen. - En ole lepakko, etkä ole sinäkään.
Olen niin kyllästynyt kuulemaan, kuka minä olen ja mitä haluan.
Ja paskat.
Rachel Nolan, ikuinen uhri. Minä en sinua ala sääliä.
Sinä...
Olit hyvin selkeä sen suhteen, mitä sinä iltana halusit.
Sinä suorastaan rukoilit sitä.
Annoin vain haluamasi.
Voit siis rehellisesti sanoa, ettet tuntenut mitään?
En mitään.
Sinä olet kaiken tällaisen yläpuolella.
Ehkä sinä et tuntenut mitään, mutta minä tunsin.
Olin aivan palasina.
En tiennyt, olinko rakastunut parhaaseen ystävääni.
Mutta yksin olin. Ja sinä sopivasti poissaoleva, kun homma meni oudoksi.
Se oli tappaa minut.
Mitä minä tein? Tein jotain typerää, ja se oli väärin.
Olin väärässä, ja olen todella pahoillani.
Mutta halusin sinun tuntevan jotain.
Tuntevan, miltä minusta tuntui.
Olin loukkaantunut, ja halusin sinun tuntevan sen.
En voi syyttää kuin itseäni.
Olen todella -
iloinen.
Että viimein tajusit sen.
- Mutta en voi antaa anteeksi. - Ei, Nicole.
Älä.
VUOTTA MYÖHEMMIN
- Saisinko nimmarin, Nicole? - Totta kai.
Tänään on suuri ilta. Yritän ehdottomasti päästä.
- Kiva, nähdään. - Kyllä vain.
- Kuulostaa hyvältä, Judy. - Kiitos, Charles.
- Olemme todella tyytyväisiä. - Kuten mekin. Hei sitten, Judy.
Miltä tuntuu?
En tiedä. En taida vielä tajuta.
Kiitos kaikesta, Charles.
Olet itse ansainnut sen.
- Anteeksi, että olen myöhässä. - Ei mitään.
No?
- Kirjoitan sopimuksen maanantaina. - Jes!
- Vien sinut viikonloppuna ulos. - Niin vietkin.
- Tuleeko Emily mukaan? - Ei.
Naistennielijä. Onko seuraava tähtäimessä?
Taidan pärjätä itsekseni vähän aikaa.
Hyvä.
- Menetkö illalla sinne? - Ehkä. Entä sinä?
En. Ei hän halua minua sinne.
Luulenpa, että haluaa.
"Hänen sängynpuoliskonsa"
"Mies tietäköön paikkansa"
Olin tuikannut sänkyyn rakentamamme sillan tuleen.
Ennen helppokulkuinen tie oli nyt murentunut, hiiltynyt.
Mutta tuli on muutoksen ja puhdistuksen väline.
Tulen aina kaipaamaan häntä.
Mutta yhden luvun päätyttyä voi toinen alkaa.
Suomennos: Sami Siitojoki www.ordiovision.com